For længe siden, i de store is bjerges tid...
...fulgte de første af vort folk vildt flokkene ind i det nye land.
Der var et pige barn i mellem dem...
...og hun blev kaldt for Ayla.
Legenderne taler stadig om hende.
Ayla!
Mama!
Ayla!
Mama!
Før vort folk ankom...
...havde dette været de gamles land.
Hulebjørnens klan.
Da jorden rystede, mistede de deres hjem.
Mange døde.
Men Brun, lederen, havde stadig Broud...
...hans mages søn, som ville bliver leder efter ham.
Så kom Creb, den store Mog-ur...
...den forkrøblede hellige mand.
Og Iza, hans søster, medicin kvinden.
Uden en hule...
...var klanen svag.
De vidste at snart ville vind ånderne bringe den første sne.
Og sneen ville bringe død.
lza.
Broud.
lza.
Barnet som Iza plejede var én af os. Det nye folk.
Den første som Hulebjørnens klan nogensinde havde set.
Hun var beviset på de historier de længe havde lyttet til...
..om "de andre."
De mærkelige der truede den verden der altid havde været deres.
Ved solopgang, bad de ånderne om at hjælpe dem...
...for de var bange.
Creb.
Grub.
Creb.
lza.
Ayla.
Mog-ur.
Broud.
Broud!
Som dagene gik, og de stadig ikke havde fundet en hule...
...var mange sikre på at en formørket ånd...
...havde sat barnet, Ayla, på deres sti.
Hun var én af "de andre" og skulle have været overladt til døden.
Dette fortalte erindringerne dem.
Det var erindringerne der styrede klanen.
Den urgamle viden som de alle blev født med.
Fortidens stemmer som ikke kunne undgås eller ændres.
Ayla havde ikke disse erindringer.
Iza viste at klanen ikke ville lade hende beholdet barnet meget længere .
I mange årstider, boede klanen i den nye hule.
Og Ayla fik lov at blive hos dem.
Iza og Creb beskyttede hende...
...og opforstrede hende sammen med Iza's egen datter, Uba.
Ayla prøvede at være et barn af klanen.
Men hun vidste at for Broud og mange af de andre...
...var hun en trussel mod klanens gamle skikke.
Selv ånderne syntes ikke at have en plads til hende.
Ayla.
Ebra.
Ayla!
Iza var bange.
Hun vidste at Broud snart ville blive en af klanens jægere...
...og Ayla ville ikke være i sikkerhed.
Hun havde ikke et dyre totem til at beskytte hende...
...som de andre klan medlemmer havde.
Og kun Creb, Mog-ur´en, kunne finde hende én.
Men da han klatrede op ad bjerget...
...var han ikke sikker på at ånderne ville give en beskytter...
...til dette barn af "de andre".
Iza vidste at en dag ville hun og Creb være væk...
...og uden dem ville, Ayla være alene.
Så hun lærte Ayla magien af healing...
...for at give hende en plads i klanen, når den dag kom.
Ayla vidste at straffen...
...for en kvinde som rører ved et jagt våben...
...var døden.
Brun!
Mens hun samlede urter til Iza's medicin, fandt Ayla...
...en lille hule i skoven.
Nu tog hun derud så tit hun kunne...
...for at undgå Broud, og være alene.
Brac? Brac!
Mama!
Ayla havde brugt slyngen.
Og mindet sagde at hun ville blive forbandet med en stille død i al evighed.
Men da hun havde reddet barnet, Brac...
...blev hun kun sendt væk i én måne omdrejning.
I alle erindringerne...
...havde ingen nogensinde vendt tilbage fra "de dødes land."
Og Ayla ventede barn.
For klanen var hun nu en ånd.
Selv det at se på hende...
...ville bringe ondskab.
Ayla og barnet overlevede.
Ayla skulle blive en klan kvinde...
...på næsten alle måder.
Fra nu af, var hun...
..."kvinden som jæger."
Og Creb døbte barnet Durc.
Og klanen accepterede ham.
For som tiden gik...
...så de at han havde erindringer og kendte klanens levevis.
I Durc's fjerde sommer...
...kom der bud til en samling af alle klanerne.
Mange af de unge mænd var blevet jægere...
...og lederne var ved at blive gamle.
Det var tid til nytænkning.
De udbredte klaner vandrede mod den store samling.
Der ville blive handlet...
...fundet nye ledere, fundet nye venner.
Og Ayla vil være hulebjørn klanens medicin kvinde.
Ånderne bliver kaldt til den den hellige bjørne ceremoni.
Broud og de andre unge jægere var klar.
Hvis de overlevede...
...ville bjørnens ånd bære deres navne til himlen.
Og de ville blive de nye ledere.
Med Mog-urs' stærkeste magi, rakte Creb mod Ayla.
Det samme billede var i deres hoveder.
De så to dyr gå fra den hellige ilds røg.
Den store Hule bjørn og hendes egen Løve ånd.
Så så de Durc.
Dyrene vendte sig.
Og inden magien forsvandt...
...så hun at løven gik alene.
Ayla følte løvens styrke.
Endelig indså hun at, også hun, måtte finde sin egen skæbne.
Men hun kunne ikke følge løvens sti sålænge Durc var så ung.
Han ville ikke overleve rejsen.
Hun ville vente på et tegn fra ånderne.
Mama!
Hun havde beskyttet Creb fordi hun elskede ham.
Tegnet havde indfundet sig.
Endelig, forstod hun visionen.
Durc var af klanen.
Og en dag ville han blive deres leder.
Hun måtte finde sit eget folk.
Hun må gå alene.
Alt hvad hun havde gennemlevet forberedte hende til denne rejse.
Og hun var ikke bange.
For første gang...
...Følte Ayla hendes egen ånds styrke.